Ești un tâmpit, Zap. Am eu cheile!
Am zăpăcit-o eu.
Să zăpăcești. Asta-i tot ce știi să faci?
Să zăpăcești lucrurile.
Ești chiar idiot, știi?
Ăsta-i locul meu.
Mișto.
Ne-arăți locurile pe-aici și nu pierdem timpul, OK?
Vreau o doză.
O s-o primești, păpușă.
Mișcați-vă. O să încep fără voi.
Asta o să-i oprească să se mai pună cu noi.
Am nevoie de o doză.
Vine acum! Liniștește-te!
Mișcă-te, Coyotte. Pentru numele lui Dumnezeu!
La dracu!
Lumina!
Sunteți nebuni?
Ce dracu mai căutați...
în afară de probleme?
Ăsta-i babacul tău, Coyotte?
Antoine?
Tată...
Nu ești tu?
Ne trebuie o doză.
O să-ți împuști propriul copilaș?
Nenorocitule!
Asta-i tot? Haideți! Mă cheamă Rico. Rico!
Așa, Zap, bagă!
Ca lumea, Zap! Ca lumea, nu?
O să fie bine, Rico!
O să fie bine!
A mai rămas vreunul?
Nu...
Gura!
Liniște!
Afară! Mâinile la spate!
Depărtează picioarele. Mai mult!
Numele și prenumele.
Nikita.
Ascultă aici un sfat, cocotă!
Fii de înțeles. Nu cred că e ceva amuzant aici.
Ai înțeles?
Cocotă!
Poate ar trebui să așteptăm...
Calmează-te. Îi cunosc eu pe drogații ăștia.
Nu visează decât la praful lor alb.
Creion.
Concentrează-te. Scrie numele și apoi prenumele.
Numele de familie...
este Cocotte!
După analizarea cazului, stabilim că acuzata se face vinovată...
de crimă cu premeditare asupra lui Georges Henri...
Grégoire Andersen și Michel Terlain...
toți trei ofițeri de poliție în exercițiul funcțiunii.
Ca răspuns la cererea de aplicare a circumstanțelor atenuante...
majoritatea juriului a răspuns negativ.
Prin urmare, acuzata e condamnată conform articolului 304...
la detenție pe viață,
fără eliberare condiționată mai devreme de 30 de ani.
Ședința se suspendă.
Ticăloșilor!
Să mergem...
Nenorocitule!
Termină!
Lăsați-mă...
Ticălosule!
Ține-o!
Ticăloșilor!
Faceți loc!
La o parte!
Nu puteți face asta!
Nu vreau să mor în acest fel.
Trebuie s-o anunțați pe mama mea.
Mama ta a fost anunțată.
Și atunci de ce nu a venit aici?
De ce nu e mama aici?
Nu mai putem aștepta puțin?
O să vină să mă caute. Mama o să vină să mă caute.
Mămico!
Mămico.
Bună.
Cum te cheamă?
Nikita.
Frumos nume.
De unde vine?
De la un cântec.
Despre ce e vorba?
Domnule...
Aici e cumva Raiul, sau nu?
Nu... dar...
dar ar putea să devină.
Ai murit duminică la ora 5 p.m.
Doctorul închisorii a confirmat...
că te-ai sinucis cu o doză de tranchilizante. Ai fost îngropată...
la Maisons-Alfort, rândul 8, poziția 30.
Titi... Ăsta e Titi!
Eu lucrez, să spunem...
în slujba statului.
Am hotărât să-ți mai acordăm o a doua șansă.
Ce trebuie să fac?
Deocamdată să înveți.
Să citești, să mergi, să vorbești, să zâmbești și chiar să te bați.
Să înveți să faci orice.
Pentru ce?
Pentru a-ți servi țara.
Și dacă nu vreau?
Rândul 8, poziția 30.
Pot să dorm puțin înainte să mă hotărăsc?
Mă întorc într-o oră.
Ticălosule!
Încotro e ieșirea?
Drept înainte.
Cine mai sunt și rahații ăștia?
Angajați.
Nu mișcă nimeni! E în regulă!
E pe dracu! Nimic nu e în regulă!
Deschide ușa!
Nu pot s-o deschid.
Spune-le să deschidă ușa!
N-or să o facă.
O să-ți zbor creierii.
Nu e încărcat.
Las-o baltă. Dă-mi drumul!
Calmați-vă.
Exact, reîntorceți-vă la treburile voastre.
Regula nr. 1: primul cartuș nu trebuie să fie pe țeavă.
Asta o să-ți mai reteze din aripi.
Te-ai răzgândit?
Asta-i bine.
Acum completează asta.
Dacă nu reușesc?
O să reușești.
O să începem cu un program mai simplu.
E ca o mașină de scris - litere și simboluri.
Asta e un șoarece (mouse). Sub el, e o bilă care mișcă săgeata.
Dacă apeși aici, poți să desenezi.
Dă-i drumul atunci.
Așa. Ușor. E bine. Ușor. Ușor!
Acum adu săgeata aici. Chiar în colț.
Adu săgeata aici.
Foarte bine. Acum apasă aici.
Foarte bine.
Încă o dată.
Astea sunt armele pe care le folosim. Cea mai simplă din ele...
e o Beretta 93R, 9mm automatic, maximum 20 de focuri.
Țeava întotdeauna orientată spre țintă.
Înainte să-ți arăt poziția de tragere, obișnuiește-te cu patul armei...
Ținta la 10 metri.
Ai mai tras înainte?
Niciodată în cartoane.
Frumos și rotund.
Nu pot. Mă doare piciorul.
Nu contează. Vom încerca un exercițiu de reflexe.
Unul ușor.
Ia poziția!
Acum am intrat în gardă.
Vreau să încerci să-mi atingi fața.
Următorii.
Stai acolo, jos...
Fata mea dragă...
Nu arăți prea grozav... ...gumă de mestecat...
dar dacă lucrăm mult împreună și norocul ne va zâmbi...
o să fii în stare să te transformi într-o ființă umană.
Un pas necesar, dar intermediar...
înainte să devii partenera unui bărbat...
O femeie.
Ți-ar place?
Îmi poți da o definiție a grației?
Nu sunt prea deșteaptă.
Atunci zâmbește. Ăsta o să fie un început bun.
Când nu știi ceva, atunci zâmbește.
N-o să pari mai deșteaptă, dar devii mai plăcută.
Lasă-te cuprinsă de o ușoară fragilitate...
care îți va transforma chipul în ceva frumos.
Un zâmbet.
Un zâmbet...
e o dulceață.
Blândețe.
Aproape o stare de spirit.
Să punem o perucă?
Cum merge cu studiul?
Mă doare piciorul.
Ai un simț al umorului. E un început bun.
Ți-ai făcut prieteni?
Mă înțeleg bine cu șoarecele meu.
Când pot ieși să beau ceva într-un bar?
Nu chiar acum.
Nu vă odihniți niciodată în "Prăvălie"?
Niciodată.
Ți se potrivește.
Săptămâna viitoare împlinesc 20 de ani.
Nu se poate face măcar o excepție...
dacă mă munciți așa?
Cum mai merge? Am un program grozav pentru tine.
Cadou.
Atunci să-l deschidem, nu?
"Un șoricel alb...
"mi-a intrat în casă.
"L-am apucat de coadă și l-am făcut terci!"
În trei luni, n-a reușit să învețe nimic.
Ți-ai pierdut flerul?
Are potențial mult.
Potențial?
Mă-ntreb la ce, în afară de a lovi și a mușca instructorii?
Agenții buni se formează greu, în cinci...
poate șase ani.
Lasă-mă cu asta.
Îți mai dau două săptămâni. După asta, afară.
Cine ești?
Nu știu.
Dar... Tu ești...
Da...
Ce faci în brațele mele?
Nu știu.
Dar acum am mers atât de departe...
Poate e doar un vis.
Dragostea mea...
Ai făcut progrese, în special la dans.
Și în artă.
Dar în alte domenii, nimic...
Nix, zilch...
zero.
Revin imediat.
La mulți ani!
Suflă-le pe toate.
Ne-au mai dat două săptămâni.
După asta, nu mai pot face nimic.
Absolut nimic.
Te uiți la mâinile mele?
Au fost frumoase odată.
Acum, ele îmi trădează vârsta.
Și tu ai trecut prin asta?
Lasă plăcerea să te călăuzească.
Plăcerea de a fi femeie.
Și nu uita...
Sunt două lucruri care nu au limite:
feminitatea și mijlocul de a profita de ea.
Nu pot să cred!
Încă nu ești gata?
Ești exagerată, Amanda.
E cinci, și îmi place să fiu punctuală.
Așteptarea face să crească apetitul.
Pune-ți asta.
Doamne, eșarfa e tare urâtă.
Trebuie să-mi termin treaba.
Mai am de lucru la calculator.
Doar un minut.
Ești tare frumoasă.
Cinăm împreună?
Da.
Cu ce ocazie?
E ziua ta de naștere.
Faci douăzeci și trei de ani.
Ia te uită, n-ai uitat.
Amanda, avem un invitat.
Credeam că luăm cina...
în oraș.
Să mă duc?
Ca de obicei, domnule?
Știi ceva...
poți să-ți pui poșeta jos.
Privește aici.
Magie.
Așteaptă o secundă.
Taittinger, regina șampaniilor de pretudindeni.
Pentru viitorul tău.
Acum?
E încărcat.
Șase gloanțe de titan și un încărcător de rezervă.
Nu înțeleg.
În spatele tău sunt trei persoane. O femeie și doi bărbați.
Un bodyguard...
...și un VIP. Îi ucizi cu două gloanțe.
Apoi te îndrepți către toaleta bărbaților.
În cabina din fund e o fereastră mică, pe dimensiunea ta.
Dă spre curtea din spate. Printr-un gang ajungi în stradă.
O mașină așteaptă deja de 5 minute.
Mai ai trei minute.
Te rog așteaptă să plec.
Eddy, du-te pe acolo.
Mutați-vă dincolo.
Stai acolo.
José!
Vin acum!
Domnișoară! Oprește-te!
Deschide!
Avem probleme la poartă.
Domnișoară!
Deschide ușa...
ticălosule!
Fereastra era zidită, Bob!
Fereastra era zidită!
Bineînțeles că era zidită...
Fiu de cățea!
Oprește-te, Nikita!
Nenorocitule!
S-a terminat. Mâine ieși. Mâine ieși!
Mâine ieși
Și calmează-te odată, fir-ar să fie!
Suntem nevoiți...
...să facem asemenea exerciții înainte să dăm drumul unui agent.
Ai lucrat bine, Nikita.
În seara asta...
...și în anii care vor veni...
Îmi vei lipsi.
Nu te voi mai săruta niciodată.
În ce categorie...
de misiuni se încadrează?
S 1.
Cam ambițios...
Rămâi în picioare.
Șase luni de acomodare. O vreau în septembrie.
Trebuia să te las să mori... Nu contacta pe nimeni. Trage linie!
Nu va fi nici un avertisment. Clar?
Câte arme să iau?
Cel mult trei.
Jeannot.
Marie Clément din Sarlat. Soră medicală la Salpétriere.
Vei fi plătită în fiecare lună la o bancă din fața spitalului.
Pașaport, permis de conducere... Și ceva pentru început.
Numele tău de cod...
Joséphine.
Succes.
Mi-e frică.
Ce-a fost mai greu a trecut.
Etajul doi, însorit, încălzire centrală...
și, din fericire pentru tine, e încă liber.
Perfect.
Vă grăbiți cumva?
Nu, nu, de loc...
Bine, căci casa de marcat a luat-o razna.
S-a rupt și banda de hârtie, așa că...
Am timp berechet.
Asta-i bine.
Împinge-le aici ca să le sortăm.
Ravioli.
Mă mișc încet. Lucrez aici de 2 zile. E destul de complicat.
Prăjiturele. Zugrăvești cumva acasă?
Asta n-are etichetă! Nu poate fi mai mult de 10 franci. Să spunem 10!
La ce oră termini aici?
La șase.
Vrei să cinăm împreună?
10 franci!
N-am terminat.
Sunt cam jenat. De obicei, eu invit pe cineva.
M-ai încurcat de-a binelea. Nu știu ce să spun...
Nu contează. Mănâncă!
Da, desigur. Să mănânc.
E destul de bună.
S-a întâmplat ceva nostim la magazin azi dimineață...
Foarte caraghios!
Nu merge.
Știu, să mănânc cât e cald.
Nu începe ce nu poți să termini.
Scuză-mă, am un chef teribil.
O să răcesc.
Ai făcut și tu treabă!
Am pus ceainicul pe foc.
Da, ai feștelit-o!
Micul dejun, alteță!
Așa. La naiba, am întârziat!
Alteța voastră a dormit bine?
O să-l invit pe Léon la cină sâmbătă.
Îi e dor de Britanny, săracul de el.
O să fac clătite.
Știi cu să le faci?
Am putea să ne lansăm în afaceri.
Să facem ce?
Să proiectăm bărci.
- Cu el pe post de gumă? - Leon e un tip de treabă.
Am văzut banane mai inteligente.
Lasă-i timp.
De ce nu inviți și tu o prietenă?
Pe cine?
Ți-ai făcut o prietenă la magazin, una blondă...
Nu-i așa? Săptămâna trecută?
Da, dar nu știu dacă o pot numi așa.
Acum ai ocazia să afli.
Dacă nu merge, Léon îi poate decoji bananele.
Ne înțelegem bine, nu?
Suntem împreună de șase luni.
Marie...
Cum se face că tu nu inviți pe nimeni?
N-ai rude, n-ai prieteni...
Nimeni.
Pentru că te iubesc doar pe tine.
Uite așa.
Nu. Spune-i că îl urăsc.
Alo?
Joséphine?
La barul George V, într-o oră.
Cine era?
De la spital. Sunt de gardă.
Ceai.
Ai un foc?
În subsolul de la Régina, într-o oră.
Nu mișca.
Depărtează picioarele.
Joséphine.
Mă scuzi.
Pune-ți alea.
Și acum ce fac?
Aștepți.
Room service, bună ziua.
Desigur, domnule.
Și acum ce fac?
Mergi acasă.
Asta-i tot?
Marie?
Sunt Bob.
Ce mai faci?
Bine... Sunt bine.
Vroiam să te felicit. Mă bucur că prima misiune a mers bine.
Mulțumesc.
Te-ai aranjat?
Da, foarte bine.
Am un logodnic.
Grozav. Mă bucur că totul merge bine.
Trebuie să te las acum, Marie. Succes la următoarea.
Bob?
Da?
Aș vrea să te invit la cină.
Voi fi încântat.
Bob?
Unchiul Bob?
Intrați. Ea e la baie.
Să vă ajut.
Nu trebuia să vă deranjați. Șampania e însă bună.
Scuzați-mă.
Sunt încântat să...
...să vă cunosc...
Nu i-am cunoscut familia deloc.
Ceilalți nu merită deranjul.
O bag în frigider, să se răcească.
Delicios. Sincer. Minunat, bun, ușor...
Oprește-te, mă faci să mă simt prost. Un ultim compliment, bine?
N-am mai văzut-o de mult...
Radiază de fericire. Probabil și din cauza ta.
Farmecul meu e mai aparte. Nu se vede imediat.
Poate să-ți ia 10 sau 15 ani.
Ia spune-mi un lucru, cum era când era mică?
Nu, Marco.
Cum era pe la opt ani...
Marco, mi-ai promis!
Pe el l-am întrebat, nu pe tine.
Vezi, nu pot să pun măcar o întrebare.
Eu te întreb ceva?
Nu, dar aș vrea s-o faci.
Te-aș iubi la fel de mult.
Vezi, e ca un zid.
Așa spune lumea.
Marie!
La opt ani, era foarte frumoasă.
Avea părul auriu și cârlionțat.
Avea o verișoară, Caroline.
Doar Caroline avea voie să-i atingă cârlionții.
Purta o bentiță...
și totdeauna îmbrăca rochițe albe.
Eu am cunoscut-o când familia ei a închiriat o fermă.
Cu verișori și vecini, erau vreo 20 de copii...
Mereu făceau boroboațe.
Marie avea specialitatea ei. Imita broaștele.
Se lăsa pe vine și sărea în noroi...
strigând "Oac, oac". Asta îi distra teribil pe ceilalți.
Venea acasă...
murdară până la piele, dar totdeauna cu aceeași scuză:
"Am alunecat", spunea ea, cu voce suavă.
Exact cum e ea!
V-a spus cu ce mă ocup?
Nu. Vedeți, n-am voie să-i pun întrebări.
Lucrez la o agenție de voiaj. Sunt unul din parteneri.
Două bilete la Veneția.
Cadou de logodnă.
Nu știu ce să spun.
Nu spune nimic.
Acaju, nu-i așa?
Mă simt tare deștept.
Atenție la treaptă.
Pe aici!
Nu cu gondola, Marie!
Nu cu gondola, nu cu gondola...
Gondoliere...
din... Veneția!
Te doresc.
Și eu.
Mi-e sete.
Și mie.
Mi-e foame.
Și mie.
Parc-ai fi copil! Scoate-mi fusta.
- Imediat. - S-a făcut.
Nu, scoate-o.
Uite, ține-mi asta.
Am vrea niște șuncă San Daniele, o porție de brânză...
și două sticle cu apă minerală. După sex, ne e sete.
E nebună.
Ce a spus?
Are aceeași problemă.
Totul e în regulă, da?
Nu mișca.
Joséphine?
Dulăpiorul din baie are un compartiment secret.
Bine, atunci adu-ne o salată verde în loc.
Nu mai au șuncă.
Sună conducerea.
Vreau să fac o baie.
Relaxează-te și așteaptă room-service-ul.
Joséphine, în poziție.
Primele articole sub chiuvetă.
Terminat asamblarea.
Deschide fereastra.
Lipsește afurisitul de mâner!
Nu-mi pasă!
Draga mea?
Știi la ce mă gândeam?
Nu.
În ziua aceea la magazin. Mă gândeam că viața e crudă...
Că n-o să am o fată ca tine...
cu care să-mi împart viața.
Niciodată.
Nu pot să cred că spun asta...
Barca albă de pe canal...
Cu conducătorul cu tricou albastru.
În stânga, sunt două persoane în fața unei uși.
Ochește-i...
și fii gata să acționezi.
Așteptăm ordine.
Putem vorbi?
Da, dar așteaptă afară.
Marie...
Știu că nu-ți place să-ți pun întrebări.
Nu știu exact ce... ce rahaturi s-au întâmplat înainte...
ca să fii în asemenea stare.
Dar am o imaginație bogată, da? Și-mi imaginez ce e mai rău.
Ce ar fi să aflu...
Cine e?
Room service.
Imediat.
Bună ziua, domnule. Frumoasă zi, nu-i așa?
Nu se terminase șunca?
Poftim?
Lasă, nu-i nimic.
Câte obiective?
Unul, dar dublat.
Cum arată?
Încă nu am primit informația.
Mă numesc Roberto dacă aveți nevoie de mine...
Da, Harry Vederchi.
Ținta vizibilă în 10 secunde.
Care dintre ei este?
Încă nu am primit informația.
Ținta, fir-ar...!
Femeia.
Femeia în maro.
Femeia, ce aștepți...?
Femeia.
Afurisita de femeie!
Ce e? De ce nu răspunzi?
Mi-ai promis să nu intri.
Știu, dar am auzit un zgomot...
De un sfert de oră stau la ușă. Puteai să fi răspuns!
Nu m-ai auzit, nu-i așa?
Bine.
Asta o să se rezolve.
Domnișoară?
Cacao. Prăjitură.
Deci, ești interesat de vacanța mea?
Te știu pe tine și jocurile tale sadice.
Ești bolnav, Bob. Trebuia să-ți spun asta.
Munca ta e o meserie de rahat.
Mă bucur să te văd.
Mi-e dor de vremurile când te aveam numai pentru mine singur.
E vorba de un ambasador, pleacă în cinci luni.
Prinde-l până să plece. E misiunea ta. Tu îți alegi echipa.
Ai cinci luni. Șeful vrea o treabă curată.
M-am gândit la tine.
Mereu faci două lucruri deodată, nu?
E felul meu de a iubi.
Nu te-ai bucurat deloc. Încă o dată.
Uite, așa e mai bine.
De acum încolo...
Fără "domnule Casier". Am demisionat.
Exact.
Să faci bărci?
Ai ghicit!
Șampanie!
Am avut eu grijă.
Cine te-a făcut să zâmbești?
Tu.
Cred că ar trebui să ne mutăm.
M-am gândit la ceva... Încăperile mari te prind mai bine.
La ora 7 se întâlnește cu amanta. Supraveghere de 24 de ore.
Ai un foc?
Scuză-mă, am întârziat.
Maximilien Jedreck face spionaj în Paris de șapte ani.
Își ține documentele într-un seif la ambasadă...
Așteptând să plece acasă. Clasic.
Ce fel de informații sunt?
De toate. Computere, electronică, mecanică...
Cine e fata?
Anne-Marie. Împreună de doi ani. Vinde tablouri de artă.
Pare destul de sigur.
Nu suntem interesați de el.
Vrem să prindem companiile care îi vând secretele...
și pentru asta, ne trebuie dovezi.
Dovezile sunt în seiful din ambasadă?
Da, și cheile se află în buzunarul lui.
Deci știm unde să căutăm.
Relațiile sunt încordate. Ia-l ușor și nu-i face rău.
Încearcă prin magie, nu prin forță.
Iubito?
Rahat, m-ai speriat!
Cum de miroși așa bine când vii de la spital?
Secret de femeie.
Spune-mi despre cele trei luni de gardă de noapte.
Noaptea asta e ultima.
Tablouri afurisite!
Poți să ai un pic grijă de ele?
Marie-Hélene. Îmi pare bine.
Încântat?
Nu stau mult.
Asta o să se vândă bine.
De cine e pictat?
Un tip care era un ticălos dinainte să-i car eu operele.
Ce vrei să bei?
Whisky.
Deci, lucrezi cu Anne-Marie?
Câteodată. Galeria tatei e lângă a ei.
Pe aceeași stradă?
Da, puțin mai sus.
Puțin mai sus, puțin mai sus...
Ah, înțeleg.
Mulțumesc.
După galeria finlandeză.
Nu, mai sus...
Cotul mai sus!
...Gâl, gâl, gâl...
Întinde-te acum.
E timpul să faci nani.
Christian, urcă o gospodină spre tine.
Bine, recepționat.
- Joséphine? - Da.
Ambasadorul utilizează un cod între el și gărzile de corp.
Știu, dar îl avem deja.
L-au schimbat săptămâna trecută.
Cei de la supraveghere mi-au comunicat adineauri.
Atunci o lăsăm baltă?
Așteaptă, să întreb.
Nu, misiunea se menține.
Și ce vrea să însemne asta?
Adică vă trimitem un curățător.
Ascultă, e misiunea mea, de șase luni...
Taci! Ordinele sunt ordine!
Misiunea menținută cu prioritate maximă.
Mă f... în curățătorul tău!
Ce zici, să plecăm?
Nu, așteptăm, poate vorbim cu el.
Maurice?
Maurice, cine urcă?
Calmează-te! Calmează-te!
Bine!
Mă duc.
Victor, curățătorul.
Camera de baie?
Acolo, în fund.
Adu-l și pe celălalt.
Și șoferul?
Este în portbagaj.
Haide, ai spus că vorbești cu el...
Mă enervezi! Ai tu vreo idee mai bună?
Victor, trebuie să vorbim mai întâi.
După aceea.
Ce faci aici?
Curăț rahatul după voi.
Rahat, ăsta nu-i mort!
Nu ești întreg la minte!
Ține-l acolo, o să stropească peste tot!
M-am săturat!
Vino și ajută-mă aici!
Ține, ține! M-am săturat!
Taci din gură.
Stai calm. Ajută-mă să-l țin!
Te duci la ambasadă...
Uite-i cheile!
Termină, dobitocule!
Da, o să termin!
Oprește-te!
Victor...
Mai bine să sun și să cerem instrucțiuni, nu?
Victor! Nu, nu, Victor!
Eu nu opresc misiuni în plină desfășurare.
Nu suni nicăieri.
O să terminăm misiunea, sau îți torn acid pe gât, e clar?
Mai bine aș veni și eu.
Nu, mai bine nu. Stai aici. Lasă-mă o oră.
Și calmează-te, Victor. Calmează-te.
Ne vedem într-o oră.
Ai spus o oră.
O să îi curăț pe toți.
Nu! Nu o să cureți nimic, Victor.
O să plecăm un pic la plimbare, și atât.
Misiunea nu s-a terminat.
Te rog, Victor. Nu mai rezist, Victor...
Te rog, să mergem!
Cine-i ăla?
Nu știu.
Domnule? Ce se întâmplă, domnule?
Rahat!
Să plecăm naibii de aici!
Sunt gata.
Nu s-a întâmplat nimic.
Alarmă falsă. Calmați-vă.
Au închis poarta. Nu mai putem ieși.
O să ne întoarcem.
Stai!
Facem o mică plimbare și ne întoarcem.
Oprește, te rog!
Treci dincolo.
Marie, privește-mă.
Sărmana de tine.
Te-au copleșit.
Slujba asta e prea dură pentru tine.
Privește la mâinile tale mici.
Trebuiesc protejate.
Nu trebuie să se schimbe.
Oprește-te până nu e prea târziu.
De ce spui asta?
Știu totul, Marie.
Nu a existat niciodată vreo Marie Clément la spital.
Mai știu și despre...
despre supravegheri, despre filaje...
...despre casetele video...
De ce n-ai spus nimic?
Pentru că te iubesc pe tine.
Mulțumesc.
Micul meu Marco.
Ești cea mai frumoasă ființă pe care am întâlnit-o.
Singurul care m-a ajutat.
O să pleci, nu-i așa?
Ai loc și pentru mine?
Te simți mai bine într-un spațiu mai mare.
Te iubesc.
Mathieu! Urc eu primul.
Te chem dacă o să am probleme.
- Ai venit să mă lichidezi? - Nu.
Nu crezi că...
și-a plătit toate datoriile?
Nu are și ea dreptul să trăiască?
Viața ei e distrusă acum.
Știu toate astea.
Dar și ea a distrus o viață, acum câțiva ani.
Un polițist.
Astea sunt datorii grele.
Dar a ucis și pentru voi.
Asta se pune doar când vă convine.
Bine, Marco. Acum știi despre ce e vorba.
Dă-i drumul. Ascult. Ce vrei să fac?
Să o protejezi.
Am să încerc...
dar e în mare pericol, Marco.
Are documentele de la ambasadă.
Atunci e în afara pericolului. Documentele sunt la mine.
Ți-a lăsat un bilet...
dar l-am rupt.
Ce spunea în el?
O să ne fie dor de ea, nu?
Da.